![](/img/s/750x350/upload/images/blogs/f61003b04d05bc8c275f4c868842c796.gif)
Radmila Trbojević
Pravimo se mrtvi!
Pratim pomno političke događaje (šta ću, jednom u politici, uvijek u politici, to je kao neka droga, koja meni, doduše, nije donijela, recimo, četiri super plaćena mandata u Skupštini, nego živim od penzije, a da pri tome ne znam progovoriti ni riječi o bilo čemu, ja sam na svoju žalost bila nešto drugo... Dugo se nisam nasmijala baš slatko, a onda se zamislila, kao neki dan kad je jedan od govornika u emisji „Aktuelnosti„ Happy TV –a govoreći o tome kako Srbija (ali vjerujem i mi ovamo s druge strane Drine) treba da se ponašamo da bi izjegli „jebaniju„ koja nam se sprema - izgovorio riječi iz naslova ovoga bloga. Dakle, pravimo se mrtvi, tj. neutralni, nikom ni riječi, sa svima dobro, tiho, u polunaklonu, da nas ne bi, ispravljene, neko sa strane, od ovih natovaca, prijateljskih zemalja napao i do temelja stukao.
Mudro, nema šta.
Bilo mi je stvarno sipmatično, duhovito, super rečeno. Nije to ono kao neki govornici (onaj Darko, čuveni valjda, Beogradski jurišnik, globalista i natoista) što javno u, nastupima ponižavaju Srbiju, (taj čuveni intelektualni krug dvojke koji čeka Eu kao ozebao Sunce) plaše narod da će biti ovako, da moramo da molimo da nas p r i m e, ili će biti onako - znamo kako je bilo, da će biti gladi i u Srbiji a i kod nas u Republici Srpskoj, da će Rusi da nas odbace kad njima zatreba, kao smeće sa čizme, da nas zgaze, ako im je interes, da su oni ovo ili ono... Što možda i hoće biti tako. Sve se u životu mijenja i niko te ne može izdati tako strašno i tako bolno kao onaj kome si vjerovao i koga voliš... Promjena je tektonska, zemljotres kakav se doduše dešava svakih pedesetak godina i koga pokreće (što li se Njemačka naoružava nakon dugo vremena, da je ne svrbe dlanovi...) –ko drugi nego onaj ko želi da bude jedan jedini, glavni na kugli Zemlje – a ko je to u Kosmosu jedan jedini... Znamo ko je i taj će na kraju prelomti sudbinu strana u sukobu. Moram ovdje reći da sam jedne davne godine kao prevodilac bila u Fabrici „Fric Werner„ čuvenom poroizvođaču tenkova „Gepard„ i drugih vojnih stvari –pa sam posjetila njihov muzej ratnih mašina sa delegacijom (kojom nije važno) u kojoj sam bila – a vodio nas je sin čovjeka (koji se preziva Gepard) koji je nekada radio za Hitlera...
Da se vratim na naslov.
Ali, onda se zamislih, nešto me presječe, kao kćerka oficira JNA, kao ona generacija koja pamti – kao neko ko se iz naše svijetle, a tragične, istorije, sjeća Vojvoda Stepe, Putnika, Mišića, heroja Tepića itd. i drugih junaka – nekako me bi stid.
Bi me stid mojih oca, majke, ujaka, bi me stid svih onih koji proliše krv- kojima na noževima ustaškim osta nevina krv - valjda uzalud, onih koji čame u kazamatima do kraja života – dok Mahmuljin, taj oniski bojovnik, taj zaštitnik „sjekača srpskih glava„ može svoju kaznu (koja je neuporediva sa kaznama srpskih članova udruženog zločinaćkog poduhvata, po komandnoj osgovornosti utamničenih oficira, generala itd.) odsluižiti, recimo... da ne nagađam, nisam pravnik, ali otprilike kao neko ko je u saobraćajki ubio pješaka, pa u podijeljenoj odgovornosti, jer je ovaj istrčo pod auto - dobio, šta znam 4 -5 godina. Služi kod kuće, nije na nekom ostrvu, ne prijete mu žiletom itd.....Oslobođen je Vikić i drugi obožavani branitelji-heroji nad zarobljenim mladim vojnicima –nema šta da se priča.
Na redu je optužnica za Dobrovoljačku. Ni od toga neće biti ništa, jer ništa ne daje OSNOVA da se pomisli ili nada da će način kako se s u d i zbog činjenice ubijenih vojnika koji su se uz garanciju EUFORA, dakle na datu riječ – povlačili u koloni, koja nije bila borbena, dapače – koju je doduše prvi (vjerujem ne namjerno, ali glupo) izdao pok. general Kukanjac, taj naivni starješina JNA – koji je vjerovao da data RIJEČ Sarajeva i EUFORA tada nešto znači- te da je jednom već ta kolona bila znamo kako, okarakterisana kao legitimni vojni cij. Čiji cilj, one grupe jalijaša u patikama, s brda s dola skupljenih junaka ulice ? – doduše t a d a. Koja će, međutim, kasnije postati Armija BiH, koja se neće boriti, koja će milovati Srbe i ponekad Hrvate –koja će pronositi “slavu borbe„ kroz nesrećnu BIH, kao nekada partiozani...
Nisam ja naivna. Niti sam zabludjeli šovinista. Ne, Mnogo sam učila, mnogo čitala, mnogo vidjela i čula, mnogo putovala. I imam dosta godina iskustva. Ali, donositi zaključke i držati stranu isključivo JEDNOJ STRANI (Bošnjaci se ubiše da Ruse satanizuju do mjere koja je nezapamćena u istoriji, gori smo su samo Srbi) onda kada se svijet dijeli na dvije polovine, kada se kulturno, istorijsko biće Evropljana, a mi to jesmo, DIJELI na one koji su za i koji su protiv Rusije, koji treba da u svome inteletulanom habitusu otrgnu rusku civilizaciju, ruske pisce, kompozitore iz duše, da otrgnu njemačke filozofe i pisce, da zaborave Luvr, da otgrnu Francusku, zaborave američku knjiženost, umjetnost, ogromna tehnološka kulturna dostignuća, gradove, muzeje, da zaborave englesku u istoriju i pisce, putovanje u London i Vels, Irsku, da se razdijele na polovine sebe samog –dakle da pristanu da POSTOJI PODJELA SVAKOG OD NAS NA POLA. ILI –ILI. Taj užas čini se ni Hitler nije tražio osim što je pobio sve što je mogao, od toga preko dvadeset miliona Rusa i preko šest miliona Jevreja... A danas TRUDO taj lijepi kanadski dečko (koliko je pametan i recimo... dobro nije to važna osobina... rekao mi je neki dan moj sarajevski drug telefonom iz Kanade „kaže kako ne treba da se zbriše samo Rusija –nego svi Rusi, svuda ...Dečko je daleko od stvarnosti. Ali, lijep je baš ko slika, nema šta. Zamalo da se čovjek (mislim žena) zbuni, toliko je.....lijep.
Na kraju slika koja me je opet potresla do suza. Ne pogibija vojnika, jednih, drugih pošli su da ginu, nije RAT zajebancija – u RATU se gine, pogibija civila se takođe dešava, što je takođe tragedija svakog rata –rat nije mirno stanje, to je velika muka i stadanje...
Ali ona starica koja odbi hranu ukrajinskih vojnika, koji zgaziše u blato zastavu njenih roditelja, crvenu zastavu sovjetsku, pod kojom su se oni borili - ne sruši pogureno, gladno, iznureno staračko srce kukavičlukom – ona uze zastavu, odbi hranu... I šta ? Sve.
Koji bi tada bio, ne daj Bože, naš izbor ?
Vratiću se na naslov.
Pravimo se mrtvi OK, mada ONI, tj. ZLO kad dođe ni mrtvima ne vjeruju. Dolje južno, dolje u Prebilovcima iskopali su kosti pobijenih nad i u jamama hercegovačkim, iz Hrama njima posvećenom – i spalili. Spalili KOSTI.
Prenošenje blogova i tekstova sa portala Frontal dozvoljeno je nakon isteka 48 časova od objave bloga ili uz pismeno odobrenje redakcije (29.04.2022.)